Песен за любовта, изпята за хората по света
Аз просто не усещам
Улицата ме кара да обичам
Лесна любов, лесно идва, лесно си отива!
Бъдещето изглежда по-реално, отколкото сме си представяли
Колите няма скоро във въздуха да полетят
И днес ще взема метрото, както всеки ден
Мълчаливи непознати ме отминават по улицата... е добре
Самотен, самотен дори в тази болезнена и нежна нощ
Самотен, самотен продължавам Дай ми цялата си любов
Самотен, самотен, жадувам за теб Животът ми е толкова студен
Реших, че няма да го кажа Какво могат думите да изразят
Само тя сърцето ми може да докосне Искам да забравя
Обичай ме, обичай ме с твоето силно и нежно сърце
Целуни ме, целуни ме Тревожа се в самотната нощ
Това означава ли,
че и ние се изгубихме?
Ти си виновен! Какво ще направиш сега?!
Ами, предполагам, че... - Не можем да се приберем!
Не! Не ми харесва!
Не врякайте толкова силно!
Да се стегнем и да намерим начин да се върнем. Става ли?
Какво е това?
Не мога повече!
Ти си виновна! Ти даде идеята да накараме Йошикава да се изгуби!
Разбрах! Ще сте доволни, ако направя нещо, нали?
Чакай! Опасно е!
Трябва да има някакъв изход.
Това са човешки гласове, нали?! Там долу...
Какво?! Какво стана?!
Не!
Йошикава, чакай!
Не! Чакай!
Какво ще направиш?! Недей!
УРОК 39: САМИ В ТЪМНОТО
Йошикава!
Г-це Уехара! Чувате ли ме?! Отговорете ми! Г-це Уехара!
Г-це Уехара!
Помогнете ми! - Не мърдайте!
Запазете спокойствие, г-це Уехара! - Някой да ми помогне!
Добре ли сте?!
Г-це Уехара?
Дали съм добре?! Заради теб за малко да се удавя!
Какво? Аз те спасих!
Спасил си ме?! Не ми се перчи! Ти си просто Йошикава!
Спасил ме бил? Ти шегуваш ли се?! - Лицето ми още ме боли...
Не ме зяпай!
Огледай за изход! Видях те как ме гледаш!
Перверзник! Видях те! Видях те!
Схванах! Съжалявам!
Защо трябва да...?
Това е само заради Йошикава!
Защото ни направи онзи номер... Ето защо аз...
Ще си отмъстя, веднага като се приберем...
Не ме оставяй сама! Кретен!
За какво говориш? Нали ми каза да намеря изход...
Аз съм момиче! Бъди по-чувствителен!
Чувам някого! Ти чу ли?! Трябва да е спасителен отряд!
Чуваш ги, нали?!
Тук! Тук сме!
Можете ли да ме чуете?! Ние сме тук!
Отговорете ми...! - Не! Дръпни се!
Още предния път беше заблудена.
Това не е нечий глас.
Вятърът отеква из пещерата и звукът прилича на...
Затова...
Не! Не исках да направя това!
Какво е това място?!
Като капан е. Няма никакъв изход.
Помогнете ми. Не харесвам това място!
Не искам да умра така!
Не искам да умра тук! Моля! Някой да помогне!
Йошикава!
Уехара! Йошикава!
Изуми! Асано!
Къде са отишли? - Ей, не се отдалечавайте толкова!
Това е огромна джунгла. Откъде да започнем да ги търсим?!
Какво? Да не ми казваш, че ако ти славя наморника,
ще ги намериш а по-малко от 10 секунди и после пак ще дадеш да ти затворя устата?
По-добре малкото кученце да спре да се занася с мен!
Сега ти си моето куче. Разбра ли, кученце?
Ако разбираш, не използвай главата си, а използвай носа си, за да намериш Йошикава!
Още ли се оплакваш?
Искаш ли отново да те накажа с отровни змии?
Канзаки, не е ли време да му простиш?
Шегуваш ли се?
Унижението, което изстрадах е много по-лошо!
- Заради това фанатично говедо...
Май трябва да стоя настрана...
- Трябваше да мина през...
Все пак нямам нищо общо...
Хей, кученце.
Искаш ли отново да те ухапе змия...
Този път ще да я сложим на по-чувствително място и ще я оставим да го хапе по топките.
Това не е добре. Нощта се приближава...
Трябва да ги намерим веднага, иначе нещата ще много ще загрубеят...
Там има нещо!
Не!
Всички да се скрият зад кучето. Ще го ползваме за щит.
Изуми! Асано!
Какво правите?! Сами ли сте?!
Търсехме ви! Къде е Уехара? Йошикава?
Анко падна в морето...
Като се опитваше да я спаси, Йошикава я последва...
Сериозно ли? Къде се случи това?
Какво става?!
Онизука, къде отиваш?!
Няма ли да тръгне да търси Йошикава?
Естествено, но къде? - Наистина, къде ли...
Хей... Йошикава...
Сигурен ли си, че това е пътя към изхода?
Не знам...
Добре...
Естествено...
Ами...
Мястото, от което влязохме... Какво ще кажеш за него?
Там, водата отвън влиза под земята.
Мисля, че течението е много силно,
затова не знам колко навътре ни е завлякло...
Мисля, че излязохме късметлии...
Ясно...
Ако... ако...
Сега си спомням...
Бяхме втора година в началното училище, вие ме вързахте до басейна
и ме измъчвахте с вода...
Водата беше много студена. Беше през зимата...
Защо се сети сега за това?! Какво значение има?
Ти си тъпак, Йошикава!
Хей...
Не мислиш ли, че водата става по-студена?
Чудя се дали прилива е започнал...
Така изглежда...
Виж!
Виждаш ли тези ракообразни по тавана?
Това показва, че водата обикновено стига до там.
Тогава няма да можем да дишаме!
Да вървим... - Добре...
Ще се оправим.
Обзалагам се, че г-н Онизука е забелязал, че липсваме и сега ни търси.
Не могат да намерят това място...
Кажи ми нещо. Защо си толкова спокоен?
Може да умрем! Не се ли страхуваш?
Разбира се, че се страхувам.
Тогава защо...?
Предполагам, че са ме тормозили прекалено дълго...
Може би съм свикнал да ме е страх...
И ако се паникьосам, ти ще те уплашиш още повече, нали?
Нали все пак съм мъж...
Защо се фука толкова? Все пак е просто Йошикава...
Хей, Йошикава!
Какво стана?! Къде отиде?!
Тук долу има тунел. - Какво?
Само за малко, но видях светлина.
Може да идва отвън.
Може...?
Отивам да проверя!
Чакай! Йоши...!
Ти сериозно ли?! Йошикава!
Йошикава!
!$&%#;@Ґ!
Хей...
Наистина мисля, че не е добра идея повече да чакаме тук.
Със сигурност, е по-добре да се върнем.
Чуваш ли ме?
Става студено.
Не мога да спя така...!
Ние ще стоим на пост. Не се притеснявай.
Малко по-уплашени сте, отколкото показвате.
Какво?!
За какво говориш?! Глупав Мурай!
Ти си кретен Мурай!
Мурай, ти си мамино синче! - Какво каза?!
Мамино синче!
Повече няма да ви вардя!
Много добре! Кикучи ще ме защити! - Какво?! Не е ли пресилено?!
Тогава ще ме пази Хорикава!
Какво?! Защо не аз?!
Кикучи...
Дали е добра идея да накладем огън? - Не го прави.
Питам се дали Йошикава и Уехара са добре...
Йошикава е с нея. Сигурно са добре.
Дойдох чак до Окинава и се отнасят така с мен!
О, ами г-н Онизука и Канзаки?
Онизука е с нея.
Нищо не мога да кажа...
Онизука, спри! Къде отиваш...?!
Тръгнал съм към Йошикава и Уехара, разбира се!
Проклети да са! Паднали в океана, ама друг път!
Знам какво са намислили!
Съкровището! Сигурно са открили съкровището!
И се опитват да го откраднат!
Мамка му! Никога няма да го позволя! - За какво говориш?!
Не съм вчерашен! Мога да го подуша!
Разбирам! Спри, успокой се и да го обсъдим...!
Чакайте ме, Йошикава, Уехара!
Хей... излизай...
Йошикава!
Хей, Йошикава!
Това беше! Не си прави труда да излизаш, че ще те пребия!
Какво ти става?!
Помислих, че си умрял...!
Намерих изходът!
Какво? - Там долу.
Видях светлина на известно разстояние. Сигурно идва от отвън.
Ако се гмурнем за около минута... - Минута?! Невъзможно! Не мога!
Вълната отново приижда!
Нямаме време!
Но...!
Аз не мога да го направя!
Г-це Уехара! - Не! Няма да тръгна!
Г-це Уехара!
Можете, повярвай ми.
Кой е? Някой плаче.
Това съм...
...аз?
Бате...
Защо си толкова лош с мен?
Не правя нищо лошо...
Върни ми куклата...
Юичи Ний-чан...
Защо?!
Юичи! Къде си Юичи?!
Що за оценки са това?!
Защо според теб плащам толкова пари и те пращам на частно училище?
Ти си най-големият ми син!
Не си ли мъж?!
Това е мое...!
Бате...
Защо си толкова лош с мен?
Не ме ли харесваш?
Юичи Ний-чан... аз...
Аз много те харесвам...
Г-це Уехара!
Събудихте ли се? Добре ли сте?
Чувствате ли някаква болка?
Може да сте си ударила главата...
Г-це Уехара?
Ще проверя..
Глътнахте малко вода, нали? Дишате ли без болка?
Вижте, г-це Уехара.
Мисля, че това е било църква и противобомбено убежище.
Навсякъде има стари прибори и амуниции.
Както и да е, тук е имало хора преди.
- Затова може би е...
Разбирам...
- ...изход някъде тук...
Аз...
- След като си починем...
Аз...
...мога да потърся...
Йошикава! - Какво?
Искам да ти кажа... аз...
Аз...
Учителю!
Йошикава! Ти си тук!
Оха! Успях! 2 милиарда! 2 милиарда!
Мои са! Ура!
Това е...?
Намерих скритото съкровище!
Учителю, дойдохте да ни спасите, нали?
Какво ти се е случило?
Разболявам се от "Онизука"... не беше това, от морска болест...
Сега ще бъда милиардер!
Какво ще кажете?!
Учителю...
Това не е ли...
Какво? Разбирам. Още се опитвате да ми го вземете...
Няма да ме заблудите.
Съкровището е мое!
Сандъкът със съкровището!
Стой там!
Чакай, Онизука! Спри! Спри! Не мърдай! Стой кротко!
О, Канзаки... Какво да правя с това?
Не мърдай!
Не ме оставяйте..!
Онизука...!
Дали...?
Къде си?
Учителю!
Съкровище!
Тъп си като октопод!
Със сигурност има още много енергия.
Сигурно се е скрил в дупката, която изкопа.
Жалко, че не е бил заровен в нея.
Г-це Уехара...
Докато бяхме в пещерата, нямаше ли нещо, което щяхме да ми кажете.
Какво ти става, бе?! Перверзник! - Но аз... Съжалявам...!
Човек!
Извадихме удавен човек!
Зам.-директоре! Зам.-директоре!
Това е просто ужасно. Кой ще ръководи училището?
Сега не е момента да се тревожим за това.
Учителите, можете ли да разпознаете тялото?
Онии...зука!
Онизукааааааааа!
Зам.-директоре!
Той е жив...
На къде отива нашето бъдеще
Може би знае за това безцелно пътешествие и просто е отлетяло
Ако можеш да спреш тези наши мрачни дни
Ще изслушам всичко, което споделиш
Колкото и много да имаме, все нещо ще ни липсва
Вятърът винаги ще вее и ще отнася нашите души
Сега към бъдещето аз поглеждам
Не се смей, защото наистина може да си тръгна
Запомни думите, които ще ти кажа
Нощта почти привърши, затова нека да запомним този момент
Всичко, което ни остана, е този момент
Преди да започне безкрайната нощ
Прегърни тази прекрасна нощ
Йошикава... - Да какво има?
СЛЕДВАЩИЯ ЕПИЗОД
Мислех си... може би двамата заедно...
...да прекараме заедно... Все пак е последна ни нощ тук.
Ако трябва да бъда откровен, отдавна си мисля за същото.
Толкова хубави спомени.
ЖЕЛАЯ ТЕ
Още не съм се подготвена за това. Не! Не съм готова!
SEE YA NEXT TIME